Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
For å fortelle historien om langfredagsdrapet gjennom mine øyne
må jeg vel begynne her.
For ni måneder siden, da denne drittsekken av en dekan sa noe helt hinsides,
og jeg gjorde dette.
Helvete.
Så du slåss, da?
Nei, fader. Absolutt ikke.
En dekan ville sagt seg uenig om ikke for den brukne kjeven.
Ja, jeg var bokser før,
og jeg bodde på gata. Jeg gjorde enkelte andre ting.
Vi trenger folk som kan slåss i dag, men mot verden,
ikke mot oss selv.
En prest er en gjeter. Verden er en ulv.
Nei.
Det tror jeg ikke på, fader, med all respekt.
Kjemp mot ulver, og før du vet ordet av det, er alle du ikke forstår en ulv.
Jeg har fortsatt kampinstinktet. Jeg ga etter i dag,
men Kristus ville lege verden, ikke kjempe mot den. Det tror jeg.
Dette, ikke dette.
Jeg vil bare være en god prest.
Vise nedbrutte mennesker som meg Kristi tilgivelse og kjærlighet.
Verden trenger den så inderlig.
Gir dere meg en sjanse til, lover jeg å gjøre det.
Deres Eksellense,
du tok sjansen på meg mange ganger,
-og jeg sviktet deg. Hva enn… -Greit. Hør her.
Dekan Clark er en beryktet drittsekk.
Ingen er opprørt for at du ga ham en på trynet. Stikk motsatt, faktisk.
Men vi må gjøre noe med det.
Vi sender deg til et lite sogn i Chimney Rock.
Det er bare én prest der nå.
Assisterende pastor?
-Demp iveren. -Hva er det?
Du skal til Vår Frue av evig styrke,
ledet av monsignore Jefferson Wicks. Har du hørt om ham?
Wicks har sine støttespillere her. Jeg er ikke blant dem.
Mellom oss sagt mangler han noen perler i rosenkransen. Han er en drittsekk.
Men det kan ikke nektes for at menigheten hans krymper og blir rigid.
Den trenger litt av det du sa der inne. Forstår du?
Slett ikke, men ja.
Ja.
-Ånden tok meg. La meg ta ham. -Du.
Dette, ikke dette. Ikke sant?
Lykke til, gutt.
Sånn havnet jeg i Chimney Rock.
Daniel i løvens hule.
David foran Goliat.
Ung, dum og full av Kristus.
VÅR FRUE AV EVIG STYRKE
Klar for alt.
Fader Jefferson?
Hallo. Jud Duplenticy fra Albany?
Herren være med deg, Jud Duplenticy fra Albany.
Skal du ta fra meg kirken min?
Nei.
Bra.
Kall meg monsignore Wicks.
Du har visst møtt Martha.
Martha? Nei.
-Monsignore Wicks. -Herregud!
Jeg våknet tidlig for å pusse sølvet. Det var litt flekkete.
Det går bra, Martha.
Fader… Jud.
Velkommen hit.
Takk, Martha.
Jeg sa faktisk til fader Wicks…
Monsignore Wicks.
Monsignore, akkurat. Beklager.
Og beklager at jeg sa "herregud".
Dette går bra, synes jeg.
Sendte biskop Langstrom deg?
Langstrom.
Jeg kjenner ham godt.
Han valgte deg og sendte deg hit.
Det sier noe til meg.
Det sier mye.
Tja, jeg… Jeg vet du er vant til å jobbe alene, men…
…jeg er her for å hjelpe.
La meg skrifte.
Greit.
Velsigne meg, fader, for jeg har syndet.
Det er
seks uker siden jeg skriftet.
Jeg har misunt andres materielle velstand.
Jeg så en reklame for en luksusbil. Sam hadde den på TV-en. En Lexus.
Og jeg tenkte:
"Det er en fin bil."
Kupeen.
Jeg har misunt makten til store menn.
Misunt min bestefars makt som prest. Jeg ønsket den.
Det har jeg alltid gjort.
Jeg har onanert…
…fire ganger denne uken.
Fire eller fem, generelt sett, på… Hva sa jeg? Seks uker?
Vi kan si 30 ganger. Onanert.
Denne uka, i senga mi, én gang om morgenen.
Én gang i dusjen, stående. Det var beleilig. Bare bruk dusjsåpe.
Én gang midt på natten, etter en drøm om…
-Det er greit. -Om en av de der japanske kattekafeene.
-Greit. -Jeg leste en artikkel,
men kattene var jenter, og… Du vet.
Jeg var ikke forberedt,
så jeg måtte avslutte på et eksemplar av Catholic Chronicle-bladet,
det som lå på bordet. Det var sikkert en synd i seg selv.
Jeg vet ikke. Kanskje ikke, men… ikke bra.
På det tidspunktet syntes jeg det bare var rart.
Men når jeg ser tilbake nå, vet jeg det.
Det var Wicks' første slag.
Fem Hill deg Maria og én Ære være.
Takk, fader.
Det skulle ikke bli det siste.
Velkommen
til kirken min.
De neste ukene fant jeg meg til rette i Vår Frue av evig styrke.
Den eneste andre heltidsansatte var oppsynsmannen, Samson.
Sam.
Det er monsignore Wicks
som gir meg styrke hver dag til å ikke slå meg på flaska igjen.
Han pleide også å drikke.
Men én gang sa han: "Om jeg kan holde den djevelen fra døra, kan du det òg."
Det er en kamp hver dag.
Men jeg har gjort det.
Det er hans fortjeneste, og… min skjønne Marthas.
Din… Din skjønne Martha?
Jeg gjør hva som helst for henne.
Min engel på jorda.
Når det gjelder kirken, gjør Martha alt.
Hun fører regnskap, håndterer gaver, arkiverer alt.
Arkiver det.
Hun vasker embetsdraktene, kjøper forsyninger, gir Wicks mat,
spiller orgel.
Hun visste hvor i skogen svina var.
-Så dette er krypten? -Jepp.
Pokker så synd. Jeg må sette opp et overvåkningskamera.
-Er det en inngang her? -Ja.
Dette her, det er en Lasarus-dør.
PIKK
Man trenger utstyr for å åpne dem utenfra.
Men laget slik at én dytt
sender den i bakken fra innsiden.
Hvem ligger der inne?
Prentice.
Bestefaren til Wicks, kirkens grunnlegger.
Han var som en far for meg.
Jeg blir kvalm av det.
Ungdommene har malt raketter på hans hellige hvilested.
Hva er det du gjør?
Jeg sysler litt med trearbeid,
så jeg tenkte jeg kunne låne Sams verktøy og lage et skikkelig…
Nei, vi lar det være. En påminnelse om den skammelige synden til skjøgen.
Ta imot skriftemålet mitt.
BOKKLUBB LESELISTE
Ja, skjøgen.
Det var Wicks' mor.
Hva er greia med det?
Hun var en skjøge.
Greit.
Da Prentice ble prest og grunnla denne kirken,
var han enkemann og hadde en datter.
Hun het Grace.
Alltid en ramp.
Hun elsket utfordrende klær
og fine merker.
Fine merker…
Ja.
Som tenåring oppførte hun seg som en tøs i barer
og ble snart gravid med en omstreifer.
Prentice hadde en stor familieformue i banken.
For å beskytte barnebarnet, Wicks,
lovet han at dersom Grace ble under hans tak,
skulle formuen testamenteres til henne.
Så hora ventet på at faren skulle dø.
Det var tungt for ham.
Martha, husk dette.
Rikdom, og makten som følger med, er Evas eple.
Fristelsen som fører til fallet.
Jeg må beskytte våre kjære mot dens fordervende påvirkning
for enhver pris.
Dagen kom til slutt.
Jeg var der.
Jeg så Prentice ta sin siste nattverd og dø ved det hellige alteret.
Han hadde fred.
Skjøgen gikk rett til Prentices advokat.
"Gi meg pengene mine", sa hun.
Vet du hva han sa?
"Ja, du er arvingen til alt Prentice hadde."
På kontoene hans
var det ikke et rødt øre.
Hva gjorde han med formuen?
Enkelte sier han ga den til de fattige.
Andre sier at han kastet den i havet. Ingen vet det.
Den var borte.
Den hellige mannens siste nådehandling
var å holde ondskapen ute av slemme hender.
Alt han etterlot til henne…
…var denne.
"Hva er det?" sa hun.
Men jeg visste det.
Ikke se etter Evas eple.
Arven din er Kristus nå.
Den kvelden fikk hun sin hevn.
I et djevelsk raseri krenket hun dette hellige stedet.
Blasfemi, vanhelligelse.
Ondskapen selv.
Jeg sa: "Søster Grace,
Gud, din Far, vil tilgi deg i sin kjærlighet."
Hun døde mens hun kastet seg mot Prentices grav.
Hjerneaneurisme, sa de.
Jeg sier hun ble tatt
av Gud i Hans nåde.
Fy faen.
Beklager.
Mørket i den historien var dette stedets grunnstøtte.
En følte det på seg.
Han spurte: "Hvem sa…"
Så hvorfor ønsket noen å gjøre dette til sitt åndelige hjem?
De faste besøkende hadde alle sine grunner.
Og disse er våre mistenkte, så jeg skal presentere dem.
Vera Draven, en lokal advokat. Hun var lojal og hengiven.
Faren min var Wicks' advokat og drikkekamerat.
Gutta.
Så du ble advokat for å ta over familiens praksis?
Jeg ble advokat fordi jeg ville gjøre store ting her i verden.
Men dette stedet er min fars ettermæle.
Han ba meg…
-Takk. -…holde det gående når han døde.
Så her er jeg.
Hei, Vera.
-Hei. Takk. -Kan du fylle denne?
Adoptivsønnen hennes, Cy, flyttet nettopp hjem
etter å ha prøvd og mislyktes i å komme inn i politikken.
Hei.
Greit.
Fint å ha ham tilbake?
Da Vera var ung og nyutdannet,
kom faren hennes hjem med ti år gamle Cy, ut av det blå,
og sa at Vera skulle oppfostre ham. Uten spørsmål.
Hele byen visste at han var hennes uekte bror.
Men Vera godtok det.
Hun gjorde det.
Jeg har gitt opp mye for
å være lojal mot faren min, Cy og Wicks.
Jeg tror at
når faren min ser ned på meg fra himmelen,
så er han veldig fornøyd med meg.
Så det er vel fint.
Jeg var veldig nær.
Jeg var republikanernes gullgutt, det store håpet.
Jeg har forbindelser og kunnskap.
Jeg var så nær, men engasjerte ikke velgerne.
Jeg hadde ikke personkulten.
Det er vanskelig å få kontakt med folk på en oppriktig måte.
Jeg vet det.
Jeg prøvde alt. Tro meg, jeg utnyttet etnisiteten.
Jeg utnyttet kjønnsgreia, transgreia, grensegreia, hjemløsgreia,
krigsgreia, valggreia, abortgreia, klimagreia.
Det med induksjonstopper, Israel, bibliotekbøker, vaksiner,
pronomen, AK-47-er, sosialisme, BLM,
KRT, CDC, MLI, 5G, alt.
Jeg gjorde alt. Ingen. Bare ingenting.
Folk er numne nå. Jeg vet ikke hvorfor.
Kanskje vi må tilbake til det grunnleggende,
byggestenene om hvordan man inspirerer folk.
Det grunnleggende. Vis dem noe de hater,
og skap frykt for at det skal ta fra dem noe de elsker?
Nei.
Vera.
Nat Sharp, byens lege. Livet hans kretset om kona hans, Darla.
Hun var alt for ham.
Darla gikk fra meg i forrige uke.
Så leit.
Tok med barna og flyttet til Tucson
med en fyr hun møtte på et Phish-forum.
Bandet Phish?
Jeg visste ingenting.
Dr. Nat mistet kontrollen.
Han var ikke vellykket nok, rik nok, god nok for henne.
Han ville gjort alt for å få henne tilbake.
Det nærmeste vi har en lokalkjendis, er sci-fi-forfatteren Lee Ross.
Du kjenner sikkert til noen av bøkene.
Halvmåne-limbo-serien, Tidens ishakke,
Krystallkrysset.
For ti år siden flyttet Lee hit fra New York
og tok kontakt med Wicks og kirken. Som han sier…
Plugget ut hjernen
fra den liberale kollektivtenkingen og kom hit og…
Boksalget og populariteten hans har gått sakte nedover siden.
Men han hadde brukt det siste året på å skrive en diger bok om Wicks.
Hans lære, mine refleksjoner,
essayene og minnene til en akolytt ved føttene til en profet.
Den hellige mannen og trubaduren.
EN KAMPSANG FOR USAS SJEL
Jeg syntes den var tunglest, men han hadde håp.
Det er min siste sjanse til å komme ut av Substack-helvete.
Jeg orker ikke mer. Leserne mine nå for tiden…
De er dommedagstullinger.
Alle ligner John Goodman i Den store Lebowski.
Den lille drittsekken Cy.
Han har satt influenser-hoggtennene i monsignoren i det siste.
Vi liker ham ikke. Alle sier: "Wicks, vær forsiktig.
Du må bli kvitt ham. Han er farlig. En opportunistisk liksomdikter."
Vi må beskytte Wicks mot millennial-iglene.
Simone var ny i byen og kirken.
Hun hadde vært cellist i verdensklasse.
Tvunget til å pensjonere seg for fem år siden grunnet helsen.
Kroniske smerter. En mystisk nervegreie
-legene ikke klarer å diagnostisere. -Beklager.
Jeg trodde de kunne kurere meg.
Lurt.
Dumme moi.
Å ta noens tro og utnytte den for å tjene penger…
…er den ultimate ondskap.
Synes du ikke det?
Jo. Det er ille.
Men jeg forstår at du vil ha troen.
Men dette føles annerledes.
Tro på at Gud kurerer meg.
Det er annerledes.
Jeg føler håp nå.
Som om et mirakel kan skje.
Sånn får monsignore Wicks meg til å føle meg.
Han var full av Spiritus i dag, ikke sant?
Monsignore!
Krigeren min.
Wicks holdt den harde kjerne nær.
Hans utstrålings forførende makt var unektelig.
Men metoden hans…
Hver uke valgte han ut noen,
vanligvis en nykommer, og så angrep han.
Verden vil at vi alle skal ha det bra.
Alle valgene deres. Ta valgene deres. De er deres.
Ikke ha skyldfølelse.
Vær utro.
Fortell den løgnen.
Få barnet utenfor ekteskap. Tilfredsstill ditt egoistiske hjerte.
Egoistisk. Ja.
Ta fra det barnet en familie.
En far.
Et angrep på slottet vårt. Mannsrollen.
Min egen mor tok det egoistiske valget med meg.
Jeg forbanner hennes egoistiske hjerte.
Hver dag jeg lever.
Hun satte sine behov og ønsker foran familien Gud ønsket.
Jeg er nok!
Jeg!
Egoistiske horehjerte, det er du ikke.
Kan like godt banke barnet.
Ja, kan like godt sulte barnet.
Tross familien Herren ønsket,
og se barnet ditt brenne under den byrden.
Dette er ikke den sanne kirken.
Spør du selv de mest ihuga på benkene,
sier de at nei, det er selvsagt ikke dette de tror på.
Wicks bare er sånn. Han går for langt.
Han vil bare at noen skal gå ut.
Hvorfor gjør han dette?
For når noen går ut, ser alle på.
Og selv om det ikke kan forsvares i dagens lys,
tilfredsstiller det en kløe i mørket.
Og ved å bli på benken tar man parti.
Wicks' parti.
Setter toleranse på prøve, dykker dypt i forgiftede brønner,
herder, binder med medskyldighet.
…for to homeruner, og det får Cubs…
Så jeg prøver å være en motvekt.
Velkommen til fader Juds første bønnegruppe.
Takk for at dere kom.
Dette handler om å rive ned murer
mellom oss og Kristus,
oss og hverandre,
oss og verden.
Da jeg var 17, var jeg bokser,
og jeg… drepte en mann i ringen.
Jeg bygget opp så mange murer
med sinne, avhengighet og vold.
Det var først da jeg følte meg trygg nok
til å senke nevene og åpne armene
og tilstå min største synd
at Kristus reddet livet mitt.
Det… Han forvandlet meg ikke. Han nærer meg hver dag.
Det daglige brød, ikke sant?
Jeg mener det er sånn kirken skal være.
Det er det jeg vil at kirken skal være, for meg og dere alle.
Så…
…monsignore Wicks kommer ikke?
Nei, men…
Nei.
Jeg tenkte vi kunne snakke og dele og…
Men han vet at vi gjør dette?
Ja, så klart. Jeg skal si det. Jeg bare… Jeg ville bli venner og…
Skal du si det?
Verb i futurum, så du har ikke
sagt det til ham?
Hvorfor har du ikke sagt det?
-Dette føles litt rart. -Greit.
Det er et bønnemøte. Det er ikke hemmelig eller noe.
-Det er et hemmelig bønnemøte. -Nei.
Det er bokstavelig talt det.
Jeg tekstet monsignoren.
Flott, så… det er ikke hemmelig lenger.
Om vi kan fortsette å rive ned murene med Kristi kjærlighet…
Han sier: "Hva i hellige helsike?"
-Oi. -Beklager. Fader,
jeg kom fordi jeg trodde det var et offisielt kirkearrangement.
Han brukte ikke ordet "helsike".
Takk, Martha. Det er et kirkearrangement, Vera.
I en kirke, med meg. Det er offisielt.
-Eller "hellige". -Får jeg se den?
Jeg bør gå.
-Greit. -Ha det.
-Takk. Cyrus? -Ja.
Jøss.
Beklager, fader. Jeg vil ikke tirre ham.
Bra forsøk.
Takk.
Legger nok ut dette i morgen. Kan jeg tagge deg?
Helst ikke.
Gjør det nok uansett.
Jeg vet det.
Leit at det lille kuppet ditt mislyktes i ettermiddag, fader.
Kuppet mitt? Seriøst?
Om vi vil be eller tilstå noe,
kan vi gjøre det med monsignore Wicks.
Kan dere? Dere virker livredde for ham.
Kan du gå inn i kirken av egen fri vilje
og tilstå din største synd for Wicks uten å være redd?
Om ikke er hele stedet en kalket grav.
Ja, det kan jeg.
Ja vel.
Bra!
Den stille uken, uken med spesielle gudstjenester før påske.
Det var på palmesøndag at jeg endelig knakk.
Og så… to ganger i dusjen denne uka
gjorde jeg den greia jeg fortalte om, med hånden opp ned?
Fem Fadervår, fem Hill deg, Maria.
Det har gått ni måneder, Jud.
Liker du deg her? Bryter du ned noen… murer?
Velsigne meg, fader, for jeg har syndet. Det er en uke siden jeg skriftet.
Jeg krenket en annen prests privatliv.
Jeg vet at Martha har legeregninger på kontoret.
Jeg gikk gjennom dem.
Jeg fant ut at du tok prostatektomi for fem år siden,
så du kan ikke få ereksjon.
Jeg takler hva nå dette er.
De siste ni månedene har jeg sett hvordan du passer menigheten,
og jeg liker det ikke.
Liker du det ikke?
Nei, monsignore.
Nat Sharp. Han må tilgi og begynne å leve.
Kristi kjærlighet bør være et startpunkt for det, og i stedet
blir han hver dag sintere
og mer bitter på ekskona, på kvinner.
Det er ille. Og Lee, han er den fødte forteller.
Det er som om superkreftene hans har blitt vendt mot ham.
Den eneste historien han forteller, er: "Verden vil ta meg."
Han var kjempemorsom, smart og respektert,
og nå er han ute av kontroll og sint hele tiden. Paranoid.
Visste du at han bygget en vollgrav rundt huset sitt?
Gjorde han?
FESTNINGEN
Den er mest symbolsk, men ja.
Og Simone… Beklager, monsignore, men jeg er redd du har utnyttet henne.
Jeg har sett gavetallene.
Jeg vet hvor mye hun gir. De siste månedene
har hun så å si forsørget stedet.
Jeg tror på muligheten for mirakler gjennom Kristus,
men det du gir henne, er ikke det.
Det er en transaksjon, via deg,
og det får henne til å føle seg sveket igjen.
Gud bedre. Noe mer?
Ja, hvorfor ikke? Cy Draven.
Blir du ikke bekymret av de nye YouTube-greiene?
Han tar klipp av det du sier i gudstjenesten,
og plugger dem inn i politisk rør. Han misbruker det, og ærlig talt…
IKKE-BINÆR | UGUDELIG DOGE ER GUDDOMMELIG
…feilrepresenterer det kirken på farlig vis.
Når var sist en ny person holdt ut mer enn én søndag?
Ryktet har spredd seg.
Hver uke nå er det bare en hard kjerne av de samme gamle,
og det virker som om du gjør dem sinte og redde med vilje.
Var det sånn Kristus ledet flokken?
Er det det vi skal gjøre?
Akkurat nå er du sint. Det bør du være.
Farlig om ikke. Jeg hadde sett du var hjelpeløs,
og jeg ville gjort det om igjen.
Jeg er verden.
Du er kirken.
Bli der.
Bra. Ja.
Sinne gjør at vi kan kjempe imot og ta tilbake det vi har mistet.
Og vi har mistet så mye.
Nå er du redd.
Se på kampinstinktene som kommer tilbake. Bra!
Du er redd jeg skal angripe igjen.
Men du beskytter deg.
For verden vil ødelegge oss.
Din versjon av kjærlighet og tilgivelse er veik.
Den bøyer seg for å føye det moderne, for å ikke fornærme denne søppelverdenen.
Men de utsletter oss.
Feministiske marxisthorer. De gjør det litt etter litt.
Men jeg bærer byrden min. Jeg holder linjen.
Og du?
Du sutrende barn fra Albany?
Skal du bli sint
og kjempe imot?
Du forgifter denne kirken,
og jeg gjør hva som helst for å redde den.
For å kutte deg ut som en kreftsvulst.
Fem Fadervår, fem Hill deg Maria.
Kristus, du ga ikke meg opp.
Jeg gir ikke opp kirken.
Men han lå ett skritt foran meg.
Fader Juds bønnemøte?
Jeg har bevart kirken.
Jeg har styrket den med Guds sannhet.
Og nå sviket ved å se min autoritet,
tro og selve liv truet
inne i min egen alterring.
Ut!
Wicks' siste trekk. Åpen krig mot meg.
Jeg ble ganske dritings.
Verden er en ulv. Din djevel. Din djevelulv.
Du er en djevelulv.
Helvete.
-Nikolai, unnskyld. Jeg ødela… -Ikke tenk på det.
-…med hånden. -Det er billige lamper.
-Kom igjen. Kan du kjøre? -Ja.
Er du sikker?
IL DIAVOLO DJEVELSK GODT - LEVERANSE OG HENTING
Hei!
Hvem er det?
Helvete.
Det bringer oss til langfredag.
Nå begynner det.
Det var gudstjeneste 15.00.
Bare den gamle gjengen.
Det var en merkelig spenning i lufta.
Husker ikke prekenen, men det føltes annerledes.
Sinnet føltes mindre beregnet.
Sprøere.
Som alltid etter prekenen var Wicks utslitt,
følelsesmessig og fysisk, og trengte tid til å komme seg.
Han gikk inn på et lite kott
ved siden av alterringen så han ikke kunne sees.
Han styrket seg, og jeg fortsatte gudstjenesten
til han var sterk nok til å ta over igjen.
Se korsets tre
Der verdens frelse hang
Monsignore?
Hva er i veien?
Jefferson?
Jud.
Han har noe i ryggen.
Vent. Ikke rør den.
Ikke rør noe.
Satan! Satan drepte ham!
-Djevelen… Satan… -Martha.
-…drepte ham! -Å nei.
Martha! Vær så snill.
Ambulansen kom etter kun fem minutter.
Wicks ble erklært død på stedet.
Da jeg gikk til de andre utenfor, kom politiet.
Djevelen kan ikke ta ham.
Han skal reise seg igjen i Herrens herlighet.
Det var en sprø hendelse for en liten by,
og stakkars Geraldine, politisjefen, ble kastet hodestups uti det.
Herregud.
Mange timer med avhør gjennom hele lørdagen
helt til…
Du var den eneste på scenen med monsignoren da han ble drept.
Og du hadde ulvehode-figuren på drapsvåpenet.
Og du var den eneste i kirken som hatet ham.
Jeg hater ingen.
Men det er umulig at noen kan ha gjort dette, så jeg…
Jeg vet ikke hva dette er.
Greit. Fader, vil du hvile deg litt?
Men jeg bør advare deg før du går: Byen snakker.
Cy Draven la dette ut på YouTube i morges.
…forgifter denne kirken. Og jeg gjør hva som helst for å redde den.
For å kutte deg ut som en kreftsvulst.
Det har blitt delt.
Ganske mye.
POLITISJEF G. SCOTT
Jeg skrudde på mobilen i to minutter, og det var en feil.
En strøm av meldinger til morderpresten.
Men jeg tenkte ikke på om jeg ville bli arrestert eller fratatt kragen.
Jeg tenkte at Wicks hadde vunnet.
For i den delen av sjelen min som ikke kan lyve for Kristus
eller meg selv eller deg…
…var jeg glad for at den gamle mannen var død.
Jesus.
Hjelp meg.
Vis meg veien gjennom dette.
Hallo?
Unnskyld.
Er det åpent?
Alltid.
Går det bra?
Ja. Beklager.
-Det er ikke påskegudstjeneste. Beklager. -Jeg er…
-Velkommen. Kom inn. -Takk.
Jeg vil ikke forstyrre deg i presteoppgavene dine.
Oi sann… Så spesielt.
Ikke sant?
Det er… vanskelig å være her og ikke føle Hans nærvær.
Hvem?
Gud… Ja.
-Ja. -Du er ikke katolikk.
Nei, absolutt ikke.
Stolt kjetter.
Jeg kneler ved fornuftens alter.
Er du ikke oppdratt i troen?
Moren min er… Var
veldig religiøs.
-Sto du henne nær? -Nei.
Da jeg var guttunge, var vi…Men det er…
-Komplisert. Familie. -Det er komplisert.
Ja. Det stemmer.
Hva får dette deg til å føle?
Hva det får meg til å føle?
Helt ærlig?
Ja da.
Arkitekturen interesserer meg.
Jeg føler storheten, mystikken,
den tilsiktede følelsesmessige påvirkningen. Det er…
Det er som om noen roper til meg om en historie jeg ikke tror på.
Den er bygget på et tomt løfte fra et eventyr
fullt av ondskap, kvinnehat og homofobi,
og den har rettferdiggjort ufattelig mye vold og brutalitet
samtidig som den, og fortsatt, skjuler sine egne skammelige handlinger.
Så som et grettent muldyr som sparker,
vil jeg kritisere den og sprekke den svikefulle trosboblen
og komme til en sannhet jeg kan svelge uten å sette den i halsen.
Men takbjelkene er veldig fine. Det er…
Vil du kaste meg ut, er det bare å gjøre det.
Nei da.
Du er ærlig. Det er bra.
Å si sannheten kan føles godt.
Jeg mistenker at du ikke alltid kan være ærlig med sognebarna dine.
Du kan alltid være ærlig ved å ikke si det uærlige.
Ja.
Du har rett. Det er en fortelling.
Og denne kirken er ikke middelaldersk. Vi er i New York.
Det er nygotisk 1800-tall.
Den har mer til felles med Disneyland enn Notre-Dame
og ritualene
og kostymene, alt sammen.
Det er en fortelling.
Du har rett.
Spørsmålet er vel
om fortellingene overbeviser oss om en løgn.
Eller om de påkaller en dyp sannhet inni oss…
…som vi ikke kan uttrykke på noe annet vis…
…enn med en fortelling.
Touché, padre.
-Du. -Beklager.
Jeg bare…
Jeg følte meg som en prest igjen,
og nå kommer jeg til å miste det
og formålet mitt. Jeg er redd. Jeg…
Hvordan skal jeg leve?
Blanc!
Hei! Du fant ham! Er han…
Hvem er du?
Jeg burde nok ha begynt med det.
Jeg heter Benoit Blanc. Jeg er etterforsker.
Jeg har fattet interesse for drapet på Jefferson Wicks.
Etterforsker. Er du fra politiet?
Nei. Jeg jobber privat.
Alle tror jeg gjorde det. Det gjorde jeg ikke.
Men kanskje jeg gjorde det i hjertet,
og måten det skjedde på, var et slags mirakel. Og…
Jeg vet ikke. Jeg er forvirret.
Får jeg lov til å hjelpe deg?
Hva?
Leppene dine er sprukne fordi de er tørre. Du har ikke sovet i natt.
Du var ute,
etter buksebeina dine å dømme på knærne i bønn.
Det jeg ser, er ikke en skyldig mann som pines,
men en uskyldig mann som pines av skyldfølelse.
La meg hjelpe deg.
-Hvordan? -Dette var forkledd som et mirakel.
Det var bare et drap, og jeg løser drap.
Vent. Var det deg
med Kentucky Derby-drapet og fyren de knep
-med målfoto-kameraet? -Ja.
Så du er…
Du var på The View.
-Ja. -Hva gjør du her?
Jeg må oppdatere meg raskt på hendelsene fra gudstjenesten på langfredag
og det som foregår her i Vår Frue av evig styrke.
Geraldine har vært snill nok til å gi meg tilgang.
Om du har tid i dag til å bli med mens jeg gjør undersøkelser,
ser liket, sporer drapsvåpenet og inspiserer åstedet,
er du i en unik posisjon til å hjelpe meg.
Liket?
Jeg har ombestemt meg. Jeg bør ikke være her.
Jeg stoler på prosessen din, men jeg er enig.
Nei. Jeg vil at du skal få et klart, klinisk bilde av det som skjedde.
At du skal se Wicks som han er: et lik. Bare et tomt skall.
Ikke det mytiske monsteret i tankene dine, men kjøtt og blod.
Drept av et knivsår vi kan analysere.
Bare… kjøtt og blod.
Kjøtt og blod, ja. Ja, der disser det.
-Ja. Se. -Slutt med det der.
-Tammy. Kan du snu kjøttet? -Som en pannekake. Ja.
Én, to, tre.
LIKHUS
-Du! -Nei. Jeg hører ikke til her.
Jeg kan ikke være her. Hvorfor tok du meg med?
-Jeg kan ikke… -Du!
Om du vil ha syndsforlatelse,
om du vil være prest igjen, må du gå gjennom dette med meg.
Den ekte drapsmannen er der ute. Vi må finne ham, spikre ham fast…
Beklager. Ta ham og få livet ditt tilbake.
Fader.
Jeg må vite at du forstår situasjonen.
Vi er ikke kompiser som løper rundt og prøver å løse en sak.
Du er fortsatt mistenkt.
Poenget er at du ikke trenger å være her uten advokat. Forstår du det?
Jeg gjorde det ikke.
Kan jeg hjelpe med å løse det,
er jeg med. Vi gjør det.
Greit.
Liket. Så drapsvåpenet. Så åstedet.
Hold ut.
Jeg liker ikke djevelen engang.
Il Diavolo høres elegant ut. Italiensk, det er fint.
Så kjøpte kona mi et djevelskilt,
og så kjøpte hun djevellamper,
og folk begynner å si: "Gi ham en djevelgreie til baren. Han elsker det."
Og så djevel, djevel, djevel, bang. Jeg vet ikke.
-Men det… Det er den, ikke sant? -Ja.
Ja.
Men…
Men den er rød nå. Det er maling.
-Ja, nymalt. -Håper jeg.
De fylte den med en slags gips og stakk kniven inn sånn.
Jeg gjør alt for å redde den.
For å kutte deg ut som en kreftsvulst.
Kom igjen. Kutt ut. Det er ikke greit.
Det røde djevelhodet, hvor endte det opp?
I kirken. Jeg kastet det på kirken og knuste et vindu. Jeg vet ikke hvorfor.
Og etter chrisma-gudstjenesten på mandag
sa Martha at hun fant et lite, knust vindu.
Ungdommer.
Men ikke noe mer.
Ser dere det?
Ja.
Det er…
Dr. Nat.
Hei.
Spiser bare lunsj.
Nat, jeg kan komme senere om du vil snakke.
Jeg tror ikke… Ja, jeg… Ja. Jeg tror ikke jeg vil det.
Jeg vil helst ikke det.
Der er det. Her er det du gjorde det med.
-Kom an. -"Kutte ham ut som en kreftsvulst".
Din drittsekk.
-Si det til ham, Nat. -Ja.
Din drittsekk! Morderprest!
For det første
skylder jeg betjent Elliott en fruktkurv for nummeret ditt.
Jeg er bare glad for å hjelpe.
Geraldine, du var forutseende nok
til å skjønne at det går hinsides vanlig politiarbeid.
Dette har selv ikke jeg opplevd.
Et stjerneeksempel på en helt umulig forbrytelse.
Slikt skjer bare i krimbøker.
Det burde ikke finnes i virkeligheten.
Men her er den.
Den hellige gral.
Jeg elsker lidenskapen.
Jeg må bare være sikker på at du vet at saken kan løses.
Jeg kan ikke la være å løse en forbrytelse.
Sjakk matt-øyeblikket
når jeg inntar scenen og nøster opp i min motstanders spindelvev…
Du skal få se. Det er gøy!
-Flott. Hvordan kommer vi dit? -Kilden,
John Dickson Carrs Den hule mannen.
En detektivroman fra gullalderen
og en innføring i låst dør-mysterier, den umulige forbrytelsen.
Vent.
LESELISTE DEN HULE MANNEN
Fader Jud, nok en gang gjør du nytte for deg.
Whose Body? Mordene i Rue Morgue.
Doktoren mister en pasient. Mord i prestegården.
Herregud, det er nærmest en læreplan for å begå denne forbrytelsen.
Og hele menigheten er med i gruppen?
Hvem valgte disse bøkene?
Oprah.
Oprah?
Martha finner en liste på Oprahs nettside.
Det bekrefter teorien min.
Drapsmannen imiterte
de tradisjonelle metodene i et låst dør-mysterium.
Det gjør alt enkelt. På tide med boklubbmøte.
Kom igjen.
I Den hule mannen forklarer Gideon Fell
de mulige metodene for et låst dør-drap.
Vi stiller dem opp og slår dem ned.
Alternativ nummer én: Wicks ble stukket med kniven
før han gikk inn på kottet.
Fader Jud, kan du ta plass der du sto?
Wicks fullfører prekenen sin.
Et apparat bak ham
som kunne sende en tung, ubalansert dolk i ryggen hans…
…må ha vært skjult for kameraet og vitnene i kirkeskipet,
men fader Jud må ha sett det.
Nei, jeg så ikke en knivskytende robot bak ham.
Nei. Alternativ én, utelukket.
Alternativ to…
Han ble drept
mens han var i kottet av noen eller noe som var
utenfor kottet.
Skjøt noen kniven inn i kottet her ute fra?
Nei, det er sprøtt.
Sprøtt og umulig på flere fronter.
Alternativ to, utelukket. Fremskritt!
Hvor mange flere alternativer?
Ikke så mange. Tre…
Han ble drept inne i kottet
av et apparat som også var
inne i kottet.
Så noe ble plassert der på forhånd og utløst med fjernkontroll?
Disse veggene er tykke,
men et sterkt RF-signal kommer gjennom dem.
Hvor ville man skjult
et fjernstyrt knivkastende apparat
i en tom boks?
Wicks falt på magen.
Jeg husker det klirrende dunket.
Han hadde ansiktet mot døra,
så han sto bakerst og så ut.
Kniven må ha kommet gjennom bakveggen.
Klirrende dunk.
Veldig bra.
Men:
Gibraltarklippen.
Hva med…
Hva med en falsk vegg som ble fjernet senere?
-Ja så menn, kjære venn. -Hva? Nei.
Gutta mine ville sett en falsk vegg.
Ja. Og å fjerne den senere ville ikke vært noen liten oppgave.
Det ble ikke funnet noe mer på gulvet her, ikke sant?
Niks. Nei, bare den røde tråden.
Hva?
Den røde tråden?
To tykke røde tråder på sju-åtte centimeter, funnet der
ved liket, ved siden av hoften.
Hva er alternativ fire?
Martha?
-Kast dem ut. -Martha?
Kast dem ut!
Å gå på dette hellige stedet
som et åsted… Som en
nedrig politiserie som snakker om roboter!
Det er ikke riktig, fader.
Martha, du bør dra hjem. Hvil deg litt.
Kan jeg gjøre noe?
Dra.
Ingen vil ha deg her lenger.
Du hatet monsignoren, og du forakter oss.
-Det er ikke sant. -Drap i hjertet…
-Nei. -…blod på hendene,
akkurat som skjøgen.
Arvesynden din har plettet dette stedet.
Falske prest!
Beklager.
Men, ja, om å finne fakta med etterforskeren
setter meg opp mot menigheten, så greit.
Beklager.
Får jeg låne sekken?
Ja da. Vær så god.
Alt i orden?
En tåke lettet. Dette var en gåte som kunne løses.
Liket, våpenet, åstedet, robotkniv-pistoler,
synsvinkler og steinvegger og fjernkontroller.
Og fjernkontroller.
Du hørte ikke på kampen på fredag.
På radioen din.
Nei. Martha liker det ikke.
Så du tok den opp.
Jepp.
Jeg har lagt over et tidsstempel som tar hensyn til forsinkelser.
Dr. Sharps telefon til sykehuset var klokka 15.47,
og 90 sekunder før det…
Flere ting kan ha forårsaket flimringen,
men for å svare på spørsmålet: Ja,
det passer med et sterkt blaff av RF-interferens
som man kanskje ser fra en sterk fjernkontroll.
Pokker.
Det var denne, ikke sant? Den utløste knivroboten.
Det må være den. Du kan løse det nå, ikke sant?
Synkroniserte du dette med Cys opptak?
Ja. Videoen har tidsstempel. Det er veldig presist.
-Kan du vise oss den? -Ja.
Vise oss hva?
Der verdens frelse hang
Monsignore?
Da RF-blaffet kom,
var han allerede på bakken med en kniv i ryggen,
og fader Jud stirret rett på ham.
Hvordan er det mulig?
Det er ikke det for knivroboten.
Så… dette var ingenting?
Nei.
Det var absolutt noe.
Vi har alle bitene foran oss nå.
-Har vi? -Ja.
Tenk på opprinnelsen til djevelhodet, den røde tråden,
den klirrende klangen, tidspunktet RF-kontrollen gikk av.
Alt stemmer.
Så gi oss svaret.
Jeg kan ikke.
Du sa du ville ha et svar om du hadde alle bitene.
Ja. Og likevel,
med alle bitene på bordet, virker forbrytelsen likevel
umulig.
Du sa at du kunne løse dette.
Det er det du gjør.
Jeg satte min lit til deg.
Herregud.
Du har ikke sovet på 36 timer. Jeg tror det er sengetid.
Ja.
Det har vært litt av en dag. God natt, fader Jud.
Kom. Jeg kjører deg tilbake.
Du vet…
Du har rett.
Det kan ikke være umulig.
Det må mangle en bit.
Jeg tror jeg vet hvor jeg finner den.
Jeg tror det er noe der inne, i hodet ditt,
som jeg trenger for å løse saken.
Om jeg ikke kan riste den løs, beklager jeg,
men jeg må gå inn og hente den.
Nå skremmer du meg.
Jeg forstår ikke.
Skjønner ikke hvordan det hjelper. Skal jeg skrive historien?
Ja, historien.
Historien om drapet på pastor Wicks.
-Monsignore Wicks. -Monsignore, fell en tåre, samme det.
Jeg må se drapet og hendelsene som førte frem til det gjennom dine øyne.
-Hvor begynner jeg? -Der du vil.
Gjør det interessant, driv det fremover, ikke spar på detaljene.
Jeg er ingen forfatter.
Ta deg god tid.
Jeg har det fint.
Jeg har brukt den siste timen på å gjøre nettopp det,
og nå legger jeg fra meg pennen og gir det til deg.
Så får jeg vel vente mens du leser historien min
om drapet på monsignore Jefferson Wicks.
Hvorfor gjorde du det?
Et bedre spørsmål er
hvorfor jeg trodde jeg kunne lyve for deg.
Du løy ikke. Det visste jeg du ikke ville.
Du sa bare ikke det uærlige høyt.
"Da jeg gikk ut til de andre, kom politiet."
"Gikk ut til de andre".
Så du ble inne.
Så du var den eneste med tilgang
til kottet etter drapet, men før politiet ransaket det.
Hvorfor? Altså…
Hvorfor beskytte ham?
Det var ikke for å beskytte Wicks.
Det var for å spare dem som tror på ham for litt skuffelse.
Alle må ha visst det.
Ånden hans må ha luktet etter hver eneste gudstjeneste.
"Styrket seg selv". Snedig ordvalg.
Men alle må ha visst det.
Han var full av Spiritus i dag, ikke sant?
Nei, ikke alle.
Sam.
Den eneste gode her.
Å bli edru reddet ham.
Jeg visste om pressen og politiet. Hvorfor la det være en del av historien?
Wicks hadde blitt knivstukket.
Jeg vet ikke hvordan eller av hvem, bare at han ble stukket.
Dette hadde ingenting med det å gjøre. Det var på impuls.
En liten fortelling for å beskytte menigheten min.
Pisspreik!
Da du beskyttet trosboblen deres, skjermet du en morder!
Hvor er flasken?
Helvete!
Helvete. Den er ikke her.
Blanc.
Beklager.
Han ble knivstukket, så jeg tenkte…
Nei. Du tenkte ikke.
Men vi sitter fint i det nå, så du må begynne.
Noen brøt seg inn på rommet mitt.
Jeg innser det nå.
Dette er en slu felle for meg.
Og nå ser du fienden vi møter.
Du har hørt på menigheten med empati og barmhjertighet,
men vi er ferdige med det nå. Vi har kastet bort nok tid.
I morgen bruker vi begravelsen til å avhøre alle sammen.
Vi må finne ut hva som skjedde den kvelden.
Og hva denne flokken med onde ulver skjuler.
JEFFERSON WICKS' SISTE PREKEN: DAGEN HAN BLE DREPT
Sveket.
Slått.
Hånet.
Stukket.
Drept.
Og forlatt i et hull for å råtne.
For å glemmes.
Som med frelseren vår, så kirken.
Kirken vår blir angrepet av en ondskapsfull modernitet,
av Guds fiender.
Skjøgene, skadedyrene som vil undertrykke
og stenge oss ute fra vår rettmessige plass
som lederne av en kristen trosnasjon.
Jeg står foran dere som en Kristi kriger,
i Guds rustning, klar for å kjempe mot verden til mitt siste åndedrag,
og dere kommer ikke forbi.
Jeg ble sveket av Judas, slik som Herren.
Mine herrer, får jeg et øyeblikk?
Judas i mange former.
Den sanne trusselen kommer alltid innenfra.
Husk ordene mine.
Denne langfredagen må dere huske det som kommer.
Husk det, alle sammen.
Du skal stå opp igjen.
Det ordner seg.
Du skal stå opp igjen.
Du skal stå opp.
Timen nærmer seg. Timen jeg har advart dere om.
På første påskedag må dere huske det jeg har lovet.
Jeg skal oppfylle det løftet.
For selv om han felles, skal Guds rettskafne sønn stå opp igjen.
Evas eple skal tilbake til treet
og rikdommen til hans rike og hans stigende herredømme.
Og mens dere gnisser tenner i mørket, dere vantro djevler,
mens dere ligger kalde, glemte og alene,
skal Han stå opp
og ta tilbake det som tilhører Ham.
Og felle de onde
og sette sin sanne sønn på denne nasjonens trone.
Ja, Han skal stå opp igjen. Ja, skjelv av frykt,
for Han skal gjenoppstå i herlighet og hevn og makt!
Kondolerer, fader. Her. Skriv under nederst.
Mellom oss sagt:
Jeg bryr meg ikke hva Internett sier. Jeg tror det er mulig at det ikke var deg.
Hør etter, alle sammen.
Sett på maken. Det er Judas Jud.
Fader, du er ikke velkommen.
Slutt!
Dette skal skje.
Benoit Blanc og jeg skal stille dere noen spørsmål.
Dere svarer, så finner vi ut hvem som drepte monsignore Wicks, og hvorfor, og…
Det var alt.
Greit? Så…
Takk, fader Jud. Det var
veldig bra.
Vi begynner
med det som skjedde i dette rommet den kvelden.
Du mener da Jud innrømmet for oss at han har drept en mann.
Nei, det var… Det var boksegreia. Jeg…
Nå dekker han for seg selv ved å angripe oss. Han er en PKIN.
En PKIN?
Prest kun i navnet.
Du hjelper Benoit Blanc med å løse mysteriet med den onde kirken,
og så lager en liberal idiot en podkast om alt dette,
og vips så ender idiotversjonene av oss alle på Netflix.
Å, idiotversjonene. Gud forby.
Herregud!
Det er et mirakel!
Jeg kan gå, Martha. Det er bare vondt.
Bra, sier jeg.
Avslør alt.
Wicks var en svindler.
Mirakler og Guds overnaturlige makt-pisset.
Jeg trodde faktisk på det.
Jeg vil det fortsatt.
Er det ikke sykt?
Faktisk spurte jeg ikke om Juds bønnegruppe,
men om det hemmelige møtet med Wicks
som fant sted i dette rommet på palmesøndag.
Hva handlet det møtet egentlig om?
Hvem vil være først?
Jeg kan si det.
-Cy. Du. Vent. -Nei.
Hold kjeft, din lille drittsekk.
-Du avgjør det ikke. -Ikke si noe!
Hør her… Slapp av, fader Jud.
Jeg lover at det vi snakket om den kvelden,
ikke har noe med drapet på Wicks å gjøre.
Men dersom de tingene blir offentliggjort,
kan de ruinere folk her.
Jeg filmet alt. Bare trykk på play.
-Nei! Dette er ikke… -Nei, din ramp!
-Åpne døra, din jævel! -Dere skjender mappene mine!
-Spill det. -Åpne den…
Greit. Veldig dramatisk, Vera.
Du har publikummet ditt. Hva gjelder dette?
Jeg har tenkt på moren din.
Jeg kjente henne ikke, men siden jeg vokste opp her i kirken,
kunne jeg historien om skjøgen,
og jeg har tenkt på hvordan livet hennes må ha vært,
hun som var fanget i et hus med faren og sønnen.
De sluttet rekkene, påførte henne skam
og lærte alle oss å gjøre det samme.
Stakkars jente.
I går fikk jeg en telefon fra en kollega i Brooklyn som jobber med familiejuss.
Han ville dobbelsjekke kontaktinformasjonen
til monsignore Jefferson Wicks, klienten min,
fordi klienten har søkt om EAF med ham
i Brooklyn.
Så jeg ikke skulle få vite det.
Hva er en EAF?
"Erkjennelse av foreldreskap"?
"Bekreftelse på at jeg, Jefferson Wicks,
er den biologiske faren til Cyrus Draven."
Det er ingen skam for deg.
Ikke sant?
Hvem var moren?
Har det noe å si?
Nei! Hun kom tilbake og slapp denne stakkaren i fanget på deg,
og så dro hun og hadde et liv,
og min trofaste far kom til unnsetning.
Nok en gang sluttet gutteklubben rekkene, og der var jeg, den lojale lille idioten.
Fanget.
Jeg adlød og hedret og oppdro sønnen din
mens du sto skamløs på prekestolen.
Din… hyklerske jævel!
Cy?
Visste du det?
Ikke før Vera sa det i morges.
Ja.
Cy er sønnen min.
Fra en løs kvinne som ikke er viktig,
som jeg var sammen med én natt og ikke har sett på 30 år.
Veras far og jeg holdt det hemmelig. Men ikke nå lenger.
Han er arvingen min.
Sønnen min.
Nå skal verden få vite det.
Nå, rotter,
røm fra den synkende skuta.
Slutt å tulle.
Dere støtter ham.
Jeg ville bare se det selv.
Dere spiser dritten hans med skje og ber om mer.
Det er litt nedlatende, Vera.
Du vet ikke hva vi føler.
Jeg tror vi alle, som kristne, er rystet av det du nettopp sa.
Men vi kjemper en eksistensiell krig
der målet helliger middelet.
Kirken trenger ikke en pyse som bare tar imot. Vi trenger en kriger.
Vi trenger en kriger,
og jeg tror Gud valgte monsignore Wicks som sin kriger.
Du og sønnen din har sverdet mitt.
Og…
…vi kjenner ikke denne kvinnen.
Vi kjenner henne ikke.
Vi vet ikke at hun…
Hva er sannheten? Ikke sant? Med forskjellige kilder.
Vi vet ikke at… Vi… Hva eksisterer? Eksisterer noe av dette?
Så…
Bra sagt, doktor.
Takk.
Du lovet å lege meg om jeg støttet deg.
Om det er sant, må du ikke være en helgen.
Vi støtter deg.
Og ingenting du sier eller gjør, endrer det.
Jeg holder min siste gudstjeneste
en uke fra i dag, på første påskedag.
Og så
stenger jeg dørene til denne triste, lille kirken for godt.
Men ikke før jeg har ruinert hver eneste en av dere.
Beklager. Hva?
Drikkingen din, Nat?
Ja. Hva?
Du er en farlig mann. Du går på jobb full.
Behandler pasienter, barn, mens du er full.
Lokalsamfunnet bør vite det.
Helsedirektoratet bør vite det.
Ingen kan stole på deg eller ansette deg igjen.
Og, Lee.
Denne Trubadur-boken du har skrevet.
Den smiskende idiotien i den er en fornærmelse mot min prestegjerning.
Det er min plikt å advare ikke bare offentligheten,
men mine venner i forlagsverdenen. Den må stoppes. Du må stoppes.
Avslørt som den irrelevante klovnen du er.
Hva i alle dager? Hva er det som skjer nå?
Og Vera.
Du er din fars mareritt.
Han ville skammet seg slik.
Simone. Jeg kan ikke lege en troløs kvinne.
-Jeg kan ikke hjelpe deg. -Du sa du kunne få det ut av meg.
Jeg lovet ingenting.
Jeg har gitt deg alle sparepengene mine.
Du kan ikke kjøpe Guds helbredelse.
Du blir aldri helbredet.
Du kommer til å dø med smerter i den stolens fengsel.
Hvorfor gjør du dette? Jeg forstår ikke.
-Dette er vel en spøk? -Jeg er så forvirret.
Er det hevn for fader Juds bønnemøte? Han overrumplet oss.
Fader Juds bønnemøte?
Jeg har bevart kirken.
Jeg har styrket den med Guds sannhet.
Og nå sviket ved å se min autoritet,
tro og selve liv truet
i min egen alterring!
Ut!
Svake.
Alle sammen. Dere kan ikke følge min vei.
Ja, vi er i krig,
og jeg kaster dere ut av fortet mitt.
Din drittsekk.
Første påskedag, når benkene er fulle av folk,
avslører jeg menighetens synder.
Tar avstand fra dere og koster støvet fra dette stedet bort fra sandalene mine.
Til helvete
med dere alle.
Ære være. Det tømte rommet.
Cy.
Hvorfor gjorde han det?
Cy. Si det. Hva skjedde?
Hvorfor svek han alle?
Fordi jeg sa det.
Da Vera sa sannheten, gikk jeg til ham.
Han omfavnet meg som en sønn for første gang i livet mitt.
Han lettet sjelen sin.
Jeg hater dette stedet.
Jeg hater denne triste flokken med tapere.
Jeg vil dra herfra.
Og nå, endelig…
…kan jeg det.
Han sa
at bestefarens formue, som hadde vært tapt i mange år…
Han sa at han hadde funnet den. Denne uken.
Nei. De pengene er borte.
Ingen vet hvor Prentice plasserte dem, men de er sporløst forsvunnet.
Han sa at han fant dem.
Han skulle stenge denne rønna og pensjonere seg styggrik.
Jeg sa til ham: "Er du sprø?"
Pensjonere deg? Vet du ikke hvor mektig det du gjør, er?
-Jeg krympet menigheten. -Nei. Du har radikalisert dem.
Det er makt.
I en liten by er det begrenset med hekser å brenne og fanatikere å oppildne.
Flammen din mangler brennstoff.
Men på Internett:
en storbrann.
Disse pengene.
Personkulten din. Tuller du?
Gi meg fire år.
Du kan bli president.
Sammen kan vi skape et ekte imperium.
Som far og sønn.
Som i Star Wars?
Ja. Akkurat. Som opprørerne.
Hans lære og mine politiske instinkter med nok penger i ryggen.
Tenk deg hva vi kunne gjort i Kristi navn.
Jeg tror jeg kan det.
Først sa jeg til ham, og jeg innrømmer at dette er personlig…
Jeg sa at vi måtte bli kvitt menigheten.
De er en byrde.
Om de assosierer seg med oss,
dukker opp på nyhetene, om de vil ha en plass i dette…
Vi må svi dem av, som igler.
Det var derfor han svek alle.
Grunnet din smålige hevngjerrighet.
En av dem kan ha drept ham for det. Det vet du vel?
Tilbake til den store formuen.
Er den din nå?
-Teknisk sett, ja. -Teknisk sett?
-Han sa ikke hvor den var. -Nei.
Kontoene hans er tomme.
Hvor er den?
Så tenkte jeg: For 50 år siden,
hvor var det tryggeste stedet Prentice kunne skjule 80 millioner?
En sveitsisk bankkonto.
Du må bare finne kontonummeret.
Har du ikke funnet det?
Det må være skrevet ned et sted.
Martha arkiverer alt, og det er ikke her.
Jeg vet ikke.
Her. Tenkte det kunne være en kode, for han sa hele tiden
at Evas eple skulle tilbake til treet.
Det var en greie. Som om Evas eple var formuen.
Men en sveitsisk konto har 19 tall,
så det går ikke.
Vera, fortalte han deg noe?
I så fall ville jeg gått i graven før jeg ga det til deg.
Ja.
Du ville gjort alt for å hindre at den bortkomne sønn fikk formuen.
Du blir rasende.
Din bitre kjerring.
De pengene
er én salme i min bitterhets bibel, din jævla drittunge.
Kom og hent tingene dine. Jeg setter dem på gata.
Du. Du er etterforsker. Jeg betaler deg. Samme det. Det er viktig.
Arven og min kommende karriere i politikken avhenger av det.
Kommer du på noe
som er koblet til Evas eple som kan inneholde det tallet?
Ringer dere meg om dere kommer på noe?
-Absolutt. -Greit.
Vi bør lete overalt.
Det kan være sydd inn i foret.
Gravert inn i metallet.
Denne er hul.
Ja. Gjør det.
Minn meg på å arkivere denne.
Arkiver den.
-Det gir ikke mening. -Nei.
En formue på 80 millioner.
Men om Evas eple er formuen
og det ikke er masse penger på en sveitsisk konto, hva er det?
Hva er det?
De må ha trykket feil dato.
Det står at utstyret for å åpne krypten ble bestilt forrige onsdag.
Det kan ikke stemme.
Hvem ville bestilt begravelsesutstyr for en mann som ikke er død?
En som visste med visshet når dagen og timen kom.
Gi meg den.
Det er en datautskrift. Ikke feiltrykk. Der har vi det.
Den som bestilte det, det er nøkkelen.
Greit. Ja.
Steel Wheels Construction. Det er Louise.
Hallo, Louise. Det er fader Jud fra Evig styrke.
-Hallo. -Hei, Louise.
Vi hadde utstyr fra dere her i dag.
-En gaffeltruck for å åpne en krypt. -Jeg vet det.
Det er ikke så ofte vi får et kryptåpningsoppdrag.
Flott. Jeg må vite…
Jeg la inn bestillingen. Tar meg av alt slikt.
Ja. Det jeg må vite, Louise…
Jeg driver stedet med broren min James.
-Han tar imot, jeg legger dem inn. -Akkurat.
Grunnen til at jeg ringer…
Jeg har vært i kirken din, men jeg tror ikke du var der.
-Nei, jeg er relativt ny her. -Gratulerer.
-Louise, jeg må spørre… -Det var en eldre fyr.
-Fader… Er han… -Monsignore.
-Fader monsignore. Greit… -Louise…
Han preket da jeg var der, og det må jeg si: Han var ikke en snill mann,
men det er leit at han døde, og jeg kondolerer…
Ja, det er en tragedie for alle, Louise. Kan jeg… Jeg må avbryte.
-Jeg har et spørsmål. -Ja.
Jeg må vite hvem som bestilte gaffeltrucken.
-James tar imot bestillinger… -James gjør det.
-Han har gått for dagen. -Kan jeg få nummeret hans?
Det er viktig. Vi må finne ut hvem som bestilte den.
-Jeg tror ikke jeg kan det… -Det er veldig viktig.
-Unnskyld meg, fader. -Det er veldig…
Det jeg kan gjøre, som jeg sa,
er å finne informasjonen, og så slår jeg
-på tråden. -Ja vel. Flott.
Om du kan ringe James nå, ville jeg satt pris på det.
-Takk, Louise. -Hun ringer tilbake.
Ja. Fader, kan jeg spørre om noe?
Ja, det er… Men…
Om du kan være rask.
-Vi prioriterer dette nå. -Kanskje hun kan ringe tilbake og…
Fader Jud, vil du… Kan du…
Louise?
Herregud.
Louise?
Kan du be for meg?
Ja, så klart.
Kan jeg spørre hvorfor?
Det er moren min.
Er hun syk?
Ja.
Hun er på hospice.
Så leit, Louise.
Hun nekter å snakke med meg.
Vi kranglet sist vi snakket.
Hun har en hjernesvulst som påvirker henne,
og det får henne til å si fæle ting,
så jeg sa fæle ting tilbake,
og nå er jeg redd det blir det siste vi sier til hverandre.
Fader, jeg…
Jeg føler meg ganske alene nå.
Så leit, Louise.
Du er ikke alene.
Jeg er her.
Hva heter moren din?
Jeg ber om at Barbara føler sin datters kjærlighet.
At det trøster henne i denne tiden, og, Herre, jeg ber for Louise.
Vær hos henne og gi henne visdom og veiledning.
Hold henne i dine helbredende armer så hun vet at hun er elsket.
Hun er ikke alene.
Dette ber vi om i Vår Herre Kristi navn. Amen.
Greit, Louise.
Du har nummeret mitt. Når som helst, dag og natt.
Jeg stiller opp.
Kirken stiller opp for deg. Velsigne deg.
Stormen. Jeg kom for å stenge.
Jeg tar kirken. Du tar prestegården.
-Ikke følg etter meg. Jeg er ferdig. -Hvorfor det?
Jeg hadde en vei til Damaskus-opplevelse.
Paul hadde en hellig åpenbaring på veien til Damaskus.
Jeg vet det. Han ble blind og alt det tøyset.
Sikkert bare øyekatarr.
Men han var ikke på randen av å løse et drap da det skjedde.
Hva tror du at vi gjør her?
Hvorfor tror du jeg ble prest? Ikke tull. Seriøst. Hvorfor?
Du hadde skyldfølelse.
For å ha tatt et liv. Og kirken
ga deg et sted å gjemme deg og en klar metode
for å få en følelse av syndsforlatelse.
Fyren jeg drepte i ringen, jeg hatet ham.
Jeg visste han var i trøbbel,
og jeg fortsatte til jeg kjente at han knakk.
Det var ingen ulykke. Jeg drepte ham med hat i hjertet.
Man kan ikke skjule seg. Man kan ikke løse det.
Gud verken skjulte eller fikset meg. Han elsker meg når jeg er skyldig.
Det er det jeg bør gjøre for disse folkene. Ikke denne detektivleken.
Nei, vent nå litt.
Unnskyld meg.
Se på meg når jeg snakker til deg.
Vi leter etter en morder. Det er ingen lek.
Det er en lek! Løse det, vinne det!
Få ditt store sjakk matt-øyeblikk.
Ved å bruke meg setter du meg opp mot mitt ekte og eneste formål i livet.
Det er ikke å kjempe mot og stille de onde for retten,
men å tjene dem og bringe dem til Kristus.
Ellers er jeg like ille som Wicks. Da handler det om meg, ikke Jesus.
Du trenger ikke forstå det, Blanc. Men vær så snill…
Vær så snill å la meg være.
-Kan du si det igjen? -Nei.
Om at det handler om deg, ikke Jesus. Som Wicks, sa du. Fader, dette er viktig.
Hjelp meg å forstå!
Vi er her for å tjene verden, ikke beseire den.
-Det var det Kristus gjorde. -Og så?
Så da Wicks snakket om å kjempe mot verden for Kristi skyld,
snakket han ikke om Kristus, men sitt eget ego.
Og makt. Han snakket aldri om Kristus.
Ja. Om og om igjen snakket han om at Kristus sto opp i makt.
Fikk hevn mot de vantro.
Evas eple er skatten.
"Evas eple tilbake til treet".
-Hva betyr det? -Blanc. Jeg vet ikke.
Og jeg bryr meg ikke.
Det er Geraldine som kommer for en oppdatering om saken.
Du har rett, fader. Det er min lek, ikke din.
Dra tilbake til prestegården. Jeg tar meg av henne.
Takk.
Pass på at døren er lukket når du drar.
Håper du tar morderen, Blanc.
Takk. Det skal jeg.
Fader Jud?
-Fader Jud. -Han er ikke her.
Kom.
Jeg vil dere skal ransake bakrommene og kottet også.
-Den er god, ikke sant? -Fantastisk, faktisk.
Spesielt den delen der Gideon Fell forklarer
mulige løsninger på et låst dør-mysterium. Du fortalte om tre, og så stoppet du.
Nå som jeg har lest nr. fire, vet jeg hvorfor.
Jeg så videoen igjen og innså noe.
Fra det øyeblikket Jud går inn i kottet
til den første i menigheten ser inn,
går det ni sekunder.
Ni sekunder alene og usett.
God tid til å gjøre det med en skjult kniv.
Det var sånn det ble gjort, ikke sant? Ingen leker.
Ikke noe tull. Det var sånn det ble gjort.
Ja.
Og du visste det hele tiden og lekte med stakkaren
-som en katt med en mus. -Nei.
Jeg har ikke hele sammenhengen enda.
-Om du kan gi meg litt mer tid… -Nei.
-…kan jeg få… -Nei.
Jeg fant morderen, og jeg skal arrestere ham.
Hvor er han?
Sam!
Hvem er det?
Vent!
-Blanc? -Her.
Helvete. Hvem er det?
Oppsynsmannen, Samson.
Hva skjedde?
Ja.
Greit.
Wicks var 100 % medisinsk død.
Vi vet det. Jeg bare…
Bare sier det.
Ja.
Da kan jeg også si høyt
at menn ikke bare står opp fra de døde.
Det er åpenbart noe Scooby-Doo-greier som foregår.
"Scooby-Dooby-Doo."
Gud være lovet! Ære være Den allmektige!
Gud være lovet!
Gud være lovet! Ære være Den allmektige.
-Han har latt sin sønn stå opp. -Ritz. Sett opp en sperring på veien.
Nyheten sprer seg. Jeg vil ikke ha noen som glor.
-Skal bli. -Politisjef!
-Hva er det? -Bevegelsessensorlyset er også et kamera.
Men det er ikke koblet til noe.
Et kamera?
Kanskje det filmer noe på en brikke inni. Tar du det med til medialaben?
Halleluja, Gud være lovet.
Han har vekket sin tjener fra de døde.
Kan du sperre av hele området, ned til lunden?
-Ja. -Det er et drapsåsted.
Oppsynsmannen er død.
Nei! Vær så snill!
-Helvete. -Nei!
Kan noen hjelpe?
-Hent hjelp! Martha. -Nei!
-Martha, du må trekke unna. -Å nei!
Martha…
Røm inn i mørket, din morder!
Men han har kommet tilbake!
Og han bringer hevn! Han bringer død!
Det er fader Jud.
Fader Jud, det er Louise. Står til?
Ja… Hei, Louise.
Jeg håper det ikke er for sent. Du sa det hastet, så jeg ville bare si
at jeg snakket med James. Gaffeltrucken ble bestilt
av monsignore Wicks.
Han snakket med James direkte, så jeg håper det klarer opp i det.
Velsigne deg, fader. Ha en fin kveld.
Ja.
Du også, Louise.
Jøss.
Ja?
Ro ned, Martha. Hva?
Hva?
-Det er et mirakel. -Pisspreik.
Nei, det skjedde. Martha sa at graven er tom.
Jeg ringer alle. Jeg er på vei nå.
Har du…
-Hva gjør du? Du røyker ikke. -Jeg gjorde det.
-Jeg røykte i 15 år. -Ringte Lee deg? Sa han det?
Ja.
Greit. Jeg drar og bevitner et mirakel. Kos deg med sigaretten inne.
NEW YORK UKJENT NUMMER
Gud være lovet.
Det er gjort.
Kom igjen.
Kom igjen. Det er…
Han har det.
Det er ikke god kvalitet…
-Det er greit. -…men…
Hva er det jeg ser på?
Greit.
Det filmer hver gang det kommer bevegelse, og dette klippet
er fire sekunder senere.
Greit?
Avtrykk fra hageredskapet.
Vi tok ikke et fullt søk i databasen, bare de mistenkte som ble avhørt.
Det er fader Jud.
Hvor er han?
Jeg skulle ønske jeg visste det.
POLITISTASJON
Blanc!
Jeg gjør det. Jeg melder meg…
-…388. -388, på vei.
433.
-Jeg melder meg. -Nei.
Jeg drepte Samson. Jeg er skyldig. Jeg må tilstå.
-Slipp meg ut. -Hør.
Du skal fortelle meg akkurat hva som skjedde, men si meg veien til dr. Nat nå.
-Dr. Nat? -Ja. Fort.
Synd at jeg nølte.
Jeg håper vi ikke kommer for sent. Legg deg ned!
Hill deg, Maria. Herren er med deg.
-Velsignet er du blant kvinner… -…jeg respekterer deg og skiltet.
Men dette er kirken vår. Jeg sier ikke at jeg tyr til vold,
men vi blir her hele natten om vi må. Vi skal se krypten!
-Er det sant? -De slipper oss ikke inn.
Jeg må se det.
Vær så snill. Jeg må se det.
Dr. Nat?
Herregud.
Hva er det for en lukt?
Bare vent her.
Blanc.
Ja.
Herregud.
Ja.
Herregud, det er…
Wicks.
Ja, det er…
Det er ham.
-Er han… -Ja.
Om det betyr noe nå for tiden.
Skal vi se.
Greit.
Dette kan bli ubehagelig. Mer ubehagelig, mener jeg.
Dr. Nat.
I egen høye person.
Eller det som er igjen.
Geraldine, det er Blanc.
Ja, han står her.
Hør på meg. Du må komme til dr. Nat.
Det er et lik her. Eller to.
Alt er her.
Ja. Det er over.
Jeg ringer tilbake.
-Fader Jud. Vent. -Jeg drepte Samson.
Jeg må gjøre dette.
Det må gjøres av fri vilje, ellers betyr det ingenting.
Skiltsjekk. Mottatt. Alle ledige enheter drar…
Kan du ringe Geraldine?
Si at fader Jud dro til kirken og er klar til å tilstå.
Fader Jud. Jeg skal arrestere deg for drapet
på monsignore Jefferson Wicks og Samson Holt.
Og du er mistenkt i dødsfallet til dr. Nathaniel Sharp.
Er Nat død?
Drept i hjemmet sitt.
Vi fant også liket til Wicks. Det er over.
Alt du sier, kan brukes mot deg i en rettssak.
Men om du vil tilstå noe, virker dette som et bra sted til å gjøre det.
Ja.
For mange år siden drepte jeg en mann i bokseringen.
Jeg drepte ham med hat i hjertet.
I går kveld steg den samme synden i meg, og i et øyeblikk
fullt av frykt og raseri…
Beklager. Det var dramatisk, men du måtte slutte å snakke.
-Nei. Fader Jud… -Jeg skulle forklare…
-Sett deg og hør etter. -Hysj.
La ham. Du fortsatte… Fortsett. I går kveld…
-I et øyeblikk fullt av… -Jeg skulle gjøre det.
Ikke stilne Herrens stemme.
Sitt og se de skyldiges ondskap og skam,
blottstilt for dere alle.
Hva gjør du?
Vi begynner med drapet på Wicks.
Akkurat her, på langfredag.
Den umulige forbrytelsen.
Geraldine, du hadde rett.
Da monsignore Wicks kollapset i kottet, var han ikke død.
Han var ikke stukket engang. Ikke enda.
Flasken han hadde i sikringsskapet,
var full av et sterkt bedøvelsesmiddel.
Han drakk av den.
Styrket seg.
Etter få minutter falt han om, bevisstløs.
Den klirrende klangen.
Han var forsvarsløs,
og morderen fikk sjansen til å gå inn på kottet
og sette inn nådestøtet.
Jeg har sagt det alt.
Fader Jud.
Nei. Kniven var i ryggen hans da jeg fant ham.
Han har noe i ryggen.
Hvordan, da? Når? Det er umulig. Jeg så det.
Hva så du?
Det røde djevelhodet.
Blod du antok var Wicks'.
Jeg viste deg svaret på dette. Så du det?
Il Diavolo.
Pizzeriaen. Bildet.
Du trodde du så,
men det var ikke det.
Det var en annen identisk lampe der. Et annet identisk djevelhode.
Ja.
Og det var også borte.
-To djevler. -Ja.
Hvorfor to?
Og hvorfor rødmalt?
Men den er rød nå.
Den samme rødfargen som embetsdrakten på langfredag.
Den samme rødfargen
som den mystiske tråden som ble funnet i kottet.
For det andre djevelhodet var der hele tiden.
Sydd fast bak på embetsdrakten.
Hult, lett og fylt med en liten mengde blod
som ble utløst av en RF-fjernkontroll.
Utløst akkurat i riktig øyeblikk.
Monsignore?
Legen.
En myndig stemme
som kan vente på oppdagelsen han trenger før han tar styringen.
Han har noe i ryggen.
Vent. Ikke rør den.
En liten distraksjon presenterer seg.
Handlingen utføres raskt.
Hans siste oppgave
var å fjerne den inkriminerende flasken med dop.
Men hvor var den? Den var borte.
Den ene haken i planen hans.
Resultatet av et øyeblikk med tåpelig barmhjertighet fra fader Jud,
som gjemte flasken for å skjule at Wicks drakk,
og kom tilbake senere for å hente den.
Herregud.
Nat.
Hvorfor?
Wicks skulle ødelegge alt.
Han skulle ruinere ham.
Nei. Den større årsaken. Den som brakte dere hit.
Hvorfor gjøre disse sprø, forseggjorte tingene?
Det teatralske? Den umulige forbrytelsen.
Hvorfor?
Sannelig.
Om dr. Nat drepte Wicks,
hvem drepte Nat?
Nå kommer vi til poenget.
Ikke et vanskelig låst dør-mysterium
med apparater og spor, men en mye større plan.
En med røtter som går til grunnmuren til denne kirken,
og en som trekker meg,
en vantro i alle ordets betydninger,
inn i troens rike.
For å forstå denne saken
måtte jeg se på myten som ble skapt.
Ikke for å finne ut om det var sant eller ei,
men for å føle i sjelen kjernen i det den ville formidle.
En hellig prest.
Ikke drept av noe menneske, men av selve Satans hånd.
Stedt til hvile i sin fars forseglede grav,
men så vekket til live
av Guds vilje.
Vekket som noe nytt.
Ikke lenger en ufullkommen mann, men et symbol på Herrens makt over døden.
Hans rettferd for de hellige. Hans hevn for de onde.
Greit. Og hva skjedde egentlig?
Ja.
Det er på tide å bryte ned denne tarvelige fasaden
med mirakler og oppstandelser og avsløre hva som faktisk skjedde.
Det er på tide med Benoit Blancs siste sjakk matt over troens mysterier!
Blanc… Går det bra?
Damaskus.
Damaskus?
En veien til Damaskus-greie?
Ja, Damaskus.
Helvete.
Blanc?
Jeg kan ikke løse saken.
Hva?
Sier du at konklusjonen din, Benoit Blanc,
er at monsignore Wicks sto opp fra de døde?
-At det var et mirakel? -Jeg sier at jeg ikke kan løse saken.
Det funker.
Takk.
Blanc?
Om du vet hva som skjedde, må du si det til alle.
Skåner du troen vår, eller viser respekt eller noe?
Vi fortjener sannheten.
Det gjør jeg ikke.
Jeg trenger sannheten.
Kan du ikke bare gi oss svaret? Er det ikke det alt dette er for?
Og kan du vurdere å omtale boken min?
Nei.
Greit. Forestillingen er over. Alle sammen ut.
Ut.
Kan du trekke unna?
Kan vi holde dem unna…
Jeg legger til et kapittel til, og så er vi klare.
Vi er klare til å gi den ut. Stol på meg, Alan.
Ring Random House, alle sammen. Den blir stor!
Det vi har vært vitne til, er et mirakel som Benoit Blanc selv har bekreftet.
Verden får vite hva som skjedde her i Chimney Rock i dag.
Du kan finne det ut selv. Følg YouTube-kanalen min @CyDraven…
For et kaos.
De arresterer vel fader Jud nå.
Ja.
De gjør vel det.
Hva var det?
Veien til Damaskus.
Skjell falt fra øynene mine.
Og så? Fakta er bare tull?
Tror du at Gud og all denne galskapen er ekte?
Nei. Gud er oppdiktet.
Åpenbaringen min kom fra…
Fra fader Jud.
Hans eksempel om barmhjertighet.
Barmhjertighet for fienden min.
For de nedbrutte.
For dem som
fortjener det minst.
Men som trenger det mest.
For de skyldige.
Mr. Blanc.
Du vet sannheten.
Ja.
Og du gjorde deg nettopp til narr.
Så du kunne gjøre dette av egen fri vilje.
Og nå må du gjøre det. Fort.
Takk.
Fader Jud.
Hva skal jeg gjøre?
Det du ble født til.
Vær presten hennes.
Ta imot skriftemålet.
Velsigne meg, fader, for jeg har syndet. Det en uke siden jeg skriftet.
Jeg sa til meg selv at hensikten var god.
Men sannheten er
at det begynte med en løgn.
Prentice.
Jeg så ham ta sin siste nattverd.
Dette er Evas eple, Martha.
Hele min forbannede formue.
All synden i verden.
Alt Eva hungrer etter.
Jeg har fanget den.
Det skal aldri igjen plukkes av onde hender.
Kristi legeme.
Han tok med seg edelsteinen i graven.
Jeg sverget å beskytte denne store hemmeligheten.
Men Grace oppdaget at han hadde kjøpt diamanten.
Jeg vet ikke hvordan.
Hun visste alt om fine merker.
Hva kom i en spesiallaget Fabergé-eske
som var verdt kanskje 20 000 i seg selv?
Ikke nips eller en plast-Jesus.
Noe fasettslipt, verdt en formue.
En edelstein.
Men hun visste ikke hvor han gjemte den.
Så den kvelden…
Hun krenket ikke kirken i sinne.
Nei, hun lette etter den skjulte edelsteinen.
Et mørkt liv fullt av desperasjon.
Fanget av skam og fordømmelse.
Det var hennes eneste utvei.
Den stakkars jenta.
Martha, hva sa du til henne?
Jeg vet hvor han gjemte den. Du finner den aldri.
Din skjøge.
Hvor er den?
Hvor er den, din lille drittunge?
Jeg holdt hemmeligheten om Evas eple
skjult i hjertet mitt i 60 år.
Min fryktelige byrde.
Helt til…
…jeg utfordret deg til å tilstå.
Med trossig stolthet
tilsto jeg.
For feil prest.
Vi har dårlig tid nå.
Forrige fredag, på prestegården,
konfronterte Vera Wicks, og du fikk vite om Cy.
Jeg kunne godta at han gjorde en feil.
Men mens han snakket, ble noe tydelig.
Dette var noe mye større.
Han omfavnet den fæle gutten.
Det var da jeg mistenkte det.
Så du ringte byggefirmaet.
Takk, James.
Og jeg var sikker.
Han hadde bestilt utstyret for å åpne krypten
og stjele diamanten på grunn av sin egen grådighet og maktbegjær.
Den fordervende synden til Evas eple skulle graves opp
og denne kirken ville falle
på grunn av alt Prentice advarte meg mot.
Jeg hadde sviktet ham.
Hele livet
var jeg ikke den slemme. Jeg var den gode.
Den trofaste.
Jeg tjente og beskyttet kirken.
Om jeg mislyktes i det, hva er livet mitt?
Jeg forstår.
Mitt eneste formål,
og jeg mislyktes.
Med mindre…
Med mindre jeg stjal edelsteinen først og kvittet meg med den for alltid.
Og i samme vending
gjorde Wicks til en mirakuløs oppstanden helgen.
Ikke en ufullkommen mann, men et symbol
som ville redde kirken min.
Det krevde bare et mirakel.
Så jeg la planen min.
Wicks' dødsfall måtte være et hellig mysterium.
Uløselig og guddommelig.
Men du klarte det ikke alene.
Nei.
En svak mann, tenkte jeg.
Desperat.
En som ville føye seg for å redde kirken
og holde seg på matta for å dekke over skammen.
Og som hadde tilgang til bedøvelsesmiddel.
Ja. Og det.
Alt gikk etter planen.
Herregud.
Forfengeligheten min.
Så ondskapsfull.
Martha.
Jeg forstår. Jeg lover at jeg gjør det.
Fortsett. Jeg er her.
Jeg så ikke for meg kostnaden.
Tilgi meg, Samson.
Sterke, trofaste Samson.
Samson. Som laget kistene.
Helvete.
Du skal stå opp igjen.
Det ordner seg.
Du skal stå opp igjen.
Det ordner seg.
Jeg lover.
Han forsto ikke hvorfor vi gjorde det.
Alt for deg, engelen min.
Men han stolte på meg.
Fordi han var glad i meg.
Herregud.
Hvordan gikk det så galt?
Det skulle være så enkelt.
Legen signaliserer.
Samson henter edelsteinen.
Lasarus-døren gjør oppgaven sin.
Alt på video sånn vi planla.
Dr. Nat skulle kjøre av sted med Wicks' lik i bilen sin
og kvitte seg med det i det ekle sølet i kjelleren.
Neste dag skulle Samson fortelle historien om den oppstandne helgenen
og hans velsignelse til den trofaste oppsynsmannen
før han steg til himmelen igjen.
Et mirakel.
Det ville vært perfekt.
Jeg skulle ikke være der.
Det skulle du absolutt ikke.
Visste du
hva som hadde skjedd da du fant liket til Samson?
Jeg hadde en anelse.
Nei!
Men jeg måtte være sikker.
Gud være lovet.
Det er gjort.
Så fortalte han meg eventyret
om at alt hadde gått etter planen.
Først da sa jeg til ham at jeg hadde vært i krypten.
Og jeg visste at han løy.
Så fortalte han meg sannheten.
Helvete. Vi kan ikke la ham se oss.
Herregud.
Min andre feil.
Å undervurdere fristelsen til Evas eple.
Oppdraget var å ødelegge den eller kaste den på havet.
Men all denne makten gir jeg deg.
Kristus kunne motstå fristelse,
men denne desperate lille mannen…
Alt som sto i veien for ham, var Samson og jeg.
Her hadde han muligheten.
Til å fjerne hindringene sine.
Legge skylden på en ung prest med voldelig fortid
og beholde edelsteinen.
Han grep den.
Så var det bare jeg som sto i veien for ham.
Han forgiftet kaffen min med en dødelig dose pentobarbital.
Ingen motgift når den er inntatt.
Smertefritt.
Litt nummen i leppene.
Etter ti minutter er det på tide med din siste bønn.
Så tryglet han meg om å forstå hvorfor han gjorde det.
At pengene ville lokke tilbake den fæle kona hans,
bla, bla, bla.
Jeg sa at jeg forsto.
Jeg forsto hvorfor han gjorde det.
Jeg hadde forstått alt.
Dette gjorde jeg med
hat i hjertet.
Hevnen er min, sa Herren.
Og det er historien åstedet vil fortelle verden, men…
…i hjertet mitt
vet jeg det.
Hevnen er min.
Disse syndene tilstår jeg for deg, fader.
Jeg har løyet, jeg har drept,
og nå
har jeg avsluttet alt med en skikkelig stor en.
Fader. Fort.
Hva er det som skjer?
Jeg visste det da jeg så leppene hennes.
Det var allerede for sent.
Hun har tatt pentobarbitalen.
-Herregud. Ring ambulansen. -Skal bli!
Det kan være et giftsett i politibilen!
Tilgi meg, fader,
for alt du har holdt ut.
Tilgi meg, Herre, for Wicks og Nat og…
…Samson.
Min skjønne Samson.
Og Grace.
Martha.
Grace.
Nå er du trygg.
Gi slipp.
Gi slipp på hatet.
Grace.
Ja.
Jeg ser det nå.
Den stakkars jenta.
Tilgi meg, Grace.
Fader…
…du er flink til dette.
Gud, nådens Far,
har, gjennom sin sønns død og oppstandelse,
gjenforent seg med verden
og skjenket Den hellige ånd for tilgivelse av synder,
og gjennom kirkens lære, måtte Gud gi deg benådning og fred.
Jeg forlater deg for dine synder.
I navnet til Faderen, Sønnen
og Den hellige ånd.
Helvete.
Edelsteinen ble aldri funnet.
Kirken stengte en stund.
ETT ÅR SENERE
Menigheten, det som var igjen av den, ble spredt.
OPPSTANDEN MIRAKELET JEFFERSON WICKS
Noen fikk det de ville ha, men oppdaget det alle hellige menn vet…
FORFATTEREN SIGNERER BØKER I DAG!
Gud har sans for humor.
DRAVEN & DRAVEN ADVOKATFIRMA SOLGT
Og noen fikk en ny start.
Kanskje for å finne sin egen vei. Jeg håper det.
Og noen fikk mirakelet sitt.
Ikke kurert eller fikset,
men fant krefter til å våkne hver dag og gjøre det vi er her for å gjøre
til tross for smerten.
Det daglige brød.
Og det er det jeg ber om med deg.
At du finner det du leter etter.
-Hvor er den? Dere vet det. -Nei! Cy!
Jeg vet at dere vet det.
Dette er siste sjanse, ellers må dere for retten.
Mr. Wicks, styr deg.
Vi håpet denne meglingen ville løse saken.
Hun ga den til dem, og de skjuler den.
Representantene dine har fått gjennomsøke kirken og prestegården.
De fant ingenting.
Og Mr. Blanc var der da Martha døde.
Han sier at det ikke skjedde noe upassende.
Du.
Du!
Alle tegn på at du har solgt den, store gaver, et fikset tak,
oppgradering av altervinen, skal jeg følge med på.
Jeg skal sjekke. Jeg skal finne det ut.
Jeg håper du kommer tilbake til kirken en dag, Cy.
Din ekte arv er i Kristus.
Lille pøbel.
Videoen hans med deg trender enda.
Ja.
"Benoit Blanc 'pwned'." Owned med "p". Hva nå det betyr.
Vi fortsetter å fortelle om fakta.
Martha, det som virkelig skjedde. Men det betyr visst ikke noe.
Wicks' sannhetsspredere oversvømmer Facebooken vår. Det er brann i uthuset.
For en tid å leve i.
Du blir veldig populær når du åpner.
Kanskje ikke positivt. Er du klar for det?
La dem komme.
Lykke til, gutt.
Du…
Jeg skal dra.
Min første gudstjeneste er snart om du vil bli.
Så hyggelig av deg. Det er
ingenting jeg har mindre lyst til.
Ha det bra.
VÅR FRUE AV EVIG NÅDE
PASTOR JUD DUPLENTICY ALLE ER VELKOMNE
Velkommen!
Tekst: Heidi Rabbevåg